Šalc zaļais mežs Mazā Ģilde
Šalc zaļais mežs Mazā Ģilde
Šalc zaļais mežs, kur lakstīgalas dzied,
Un birstalās vēl vijolītes zied.
Tik tumšās egles skumji galvas glauž:
Par senām jaunīb’s dienām viņas pauž.
No dzidrā ūdens maigās stirnas dzer,
Dzeguze kūko, zaķīts ausis ver:
Jau mednieks nāk, kas zin, varbūt šodien
Tam nomirt būs - viņš aši krūmos lien.
Bet jaunība tik sen aiz kalniem jau,
Šeit dzīvē mums vairs īstas laimes nav.
Bet zaļais mežs, kur lakstīgalas dzied
Tas jaunībai kā sapnis garām iet.
Šalc zaļais mežs, kur lakstīgalas dzied,
Un birstalās vēl vijolītes zied.
Tik tumšās egles skumji galvas glauž:
Par senām jaunīb’s dienām viņas pauž.
No dzidrā ūdens maigās stirnas dzer,
Dzeguze kūko, zaķīts ausis ver:
Jau mednieks nāk, kas zin, varbūt šodien
Tam nomirt būs - viņš aši krūmos lien.
Bet jaunība tik sen aiz kalniem jau,
Šeit dzīvē mums vairs īstas laimes nav.
Bet zaļais mežs, kur lakstīgalas dzied
Tas jaunībai kā sapnis garām iet.